-Sookie. -Mitä Sookiesta?
Rakastan sinua, kullannuppu.
Olen pahoillani. Pääset turvaan siltä hirviöltä ikiajoiksi.
Ei hätää, Sookie. Olen tässä.
Sookie. Rakas, suloinen Sookieni.
-Et saa häntä ikinä! -Älä!
Hän ei puhu, vaan isäni henki hänessä.
-Isäsikö? -Käytä valoa, ehkä se nilkki häipyy.
-Lafayette? -Sook?
Onko hän yhä täällä?
On.
Käske häntä häipymään elämästäni ikiajoiksi.
Kuulit, mitä hän sanoi.
Original O P E N S U B T I T L E S.org Release
Mitään ei tapahdu.
-Tästä piti tulla väkivaltaista. -Kärsivällisyyttä.
-Loitko toisen vampyyrin? -Loin.
Tästä se lähtee.
Hitto vie.
-Meidän pitäisi mennä. -Olit aina nössö.
Helkkari!
-Näen sinut, Steve Newlin. -En liity tähän. Minut pakotettiin!
Pudota se!
Ymmärsinkö nyt oikein?
-Olet päivänvaloa kestävä vampyyri. -Lyhyesti sanottuna.
Nyt naapurusto on pilalla.
Anteeksi, ei ollut tarkoitus vähätellä.
-Mitä nyt? -Lilith.
-Billkö? -Hän kutsuu minua takaisin.
Kuuntele, Warlow. Hän tappaa sinut.
Tiedän paikan, jossa olemme turvassa häneltä. Tartu käsiini.
Pelastit minut kahdesti, pelastan nyt sinut. Tartu käsiini.
-Tunnetko hänet yhä? -En. Hän on poissa.
Jessica! Kun vedin sinua luokseni, kuinka lähellä tappamistasi olin?
Jessica? Ei.
Se tapahtuu.
Lilith. Lilith?
VÄRVÄYSKESKUS
TERVETULOA, TULOKKAAT
-Jason Stackhouse. -Yksi ja ainoa.
-Kiitos, että odotit. -Toki. Mutta tiedä tämä:
Aika, jona et jo värvää minua vampyyrien rökitysryhmään-
-on pois siitä ajasta, jona rökitän vampyyreja.
Vampyyri-iskuryhmä ei rökitä ketään.
Roskaa. Se pitää vampyyrit kurissa, kuten kuuluukin.
-Käydäänkö lomake läpi? -Sopii.
Vampyyreista.
-Mitä tiedät niiden ominaisuuksista? -Kaiken. Seuraava kysymys.
-Tuo ei ollut kunnon vastaus. -Olipas. Kaiken.
Ominaisuudet: kalpeus, kylmyys, elottomuus. Niitä on kaikennäköisiä.
Kyvyt: vahvuus, kuulo, nopeus. Jotkut osaavat jopa lentää.
Heikkoudet: hopea, UV-valo, tuli, puu sydämeen.
Seiväs tai luoti, kumpikin käy.
Sekä mestaaminen.
-Pää leikataan irti kaulan kohdalta. -No jopas.
Kaulan viiltäminen auki on melkoinen heikkous.
-Oletko tappanut monia vampyyreja? -Toki.
-Montako? -Tällä viikollako?
-Haen esimieheni heti paikalle. -Hyvä homma.
Rasistiset nilkit.
-Laita minut koomaan. -Mitä?
Olin yhteydessä Lilithiin koomassa. Aiheuta sellainen tila.
Olette hulluja. En tietäisi, mistä aloittaa.
Tyhjennät minut verestä, todellisen kuoleman rajoille. Ymmärrätkö?
Jätät minut siihen tilaan huomiseen asti. Sitten siirrät vereni takaisin.
-Onko selvä? -Ymmärrän.
Vastaanottovirkailija tulosti ohjeet.
-Missä Emma on? -Itkee kylpyhuoneessa.
-Emma! -Älä häiritse. Hän haluaa olla yksin.
-Onko hän kunnossa? -Ei. Hän pelkää kuollakseen.
-Puhun hänelle. -Mitä muka voisit sanoa?
Hän kyselee itkien, näkeekö isoäitiään enää ikinä.
-Se ei ole niin yksinkertaista. -Älä viitsi, Sam.
Tajuatko tilanteen sekopäisyyttä?
-Onko ratkaisusi pakeneminen? -Ei.
-Luna halusi, että vien hänet. -Hyvä on.
Mutta minne viemme hänet?
Tiedän, Nicole. Jessus.
Et voi jatkaa pakenemista, koska et pakene yksin.
Mukanasi on pieni tyttö, joka menetti äitinsä ja isänsä.
-Hänellä ei ole ketään. -Hänellä on minut.
Riittääkö se varmasti?
Sanoit haluavasi olla yksin, mutta sinun täytyy sitoa minut.
-Anteeksi kuinka? -Yö lähestyy.
-Aurinkohan on korkealla. -Täällä se ei laske, mutta yö tulee.
Tunnen sen. En halua satuttaa sinua.
Jollet halua satuttaa, mikset vain ole satuttamatta?
Se ei ole niin helppoa.
Sydämessäni olen yhä valon olento, mutta kun pimeä laskeutuu...
En ymmärrä. Olen ollut kanssasi yöllä.
Tiedän. Silloin olin jo ruokaillut.
En todellakaan ole ylpeä tästä. Minuun ei voi luottaa.
Ota köynnöksiä puusta.
Olet vanha vampyyri. Kestääkö tuo kivi?
Sidoin sen maahan valollani, se ei hievahdakaan.
Mene taakseni. Sido käteni yhteen.
Tiukemmalle.
Sinetöi solmu valollasi.
-Hyvä. -Mitä nyt?
-Nyt odotamme. -Hyvä on.
Voimme puhua, jos haluat. Mistä vain.
Tiedätkö...
Kunpa sinun ei olisi tarvinnut tietää vanhemmistasi.
Se oli omaa syytäni. Ei olisi pitänyt järjestää istuntoa.
Kuuntele. Olet tässä asiassa ainoa syytön.
Et ole tehnyt mitään väärää.
Luulin koko ajan, että he rakastivat minua.
-Isä? -Odota hetki, poika.
Muistathan Jennyn?
-Miten menee? -On mennyt huonomminkin.
-Tule sisään. -Ei tarvitse.
-Eikö hänen pitäisi pukeutua? -Olemme ihmissusia. Ole mies.
-Kerro asiasi. -Muodonmuuttajasi on täällä.
-Missä huoneessa? -Älä tee mitään.
Kerroin, jottet syytä kertomatta jättämisestä.
-Missä huoneessa he ovat? -117.
-Palaan pian. Säästä minulle kanaa. -Hyvä on.
Merlotte!
-Missä he ovat? -En tiedä.
-Milloin näit heidät? -Tunteja sitten.
-Mikset soittanut aiemmin? -Jennyn mittari raksutti...
Minun rahoillani.
Anna kun pukeudun. Tulen mukaasi.
-Poika. -Sinä pysyt täällä.
-Lauman etu ei aina ole suden etu. -Ei kiinnosta.
Paikka.
Luulin, ettette tulekaan.
-Hei. -Kristus sentään!
Olen pahoillani, nelonen. Jatka uniasi.
Voisimmeko jutella hetken?
Niin, kultaseni?
Voisitko ennen töihin lähtöä antaa minulle oikean nimen?
-Se olisi paikallaan. -Tietenkin.
-Mistä aloitan? -A-kirjaimesta.
Ensimmäisellä luokalla tunsin tytön nimeltä Adilyn.
Sievä ja mukava, muutti pois. En ole tavannut toista Adilynia.
-Kuin vasta nyt. -Kuin vasta nyt.
Mutta miten muistan siskoni?
Et unohda siskojasi koskaan.
Haluan muistaa heidät aina, kun joku sanoo nimeni.
-Voinko antaa neliosaisen nimen? -Miksei.
Adilyn.
Ykkönen vaikutti Braelynilta.
Kakkonen oli Charlaine. Ja kolmonen...
-Kävisikö Danika? -Ajattelin samaa.
-Tiedän, siksi valitsin sen. -En taida tottua tuohon ikinä.
Nimeni on siis Adilyn-Braelyn...
...Charlaine-Danika?
-Minulla on nimi. -Niin on. Kaunis sellainen.
Tänään olet tosi freesi.
-Mr Bellefleur. -En kai häiritse?
Vain minä, bluntti ja liimapistooli. Rauhallisia iltoja on niin harvoin.
Mikä toi teidät tänne, arvon herra?
Tulin tänne vain...
Mitä varten?
Käyttäydyt oudosti jopa Terryksi.
-Annan sinulle jotakin. -Rakastan lahjoja.
-Tallelokeron avaimen. -En pysy kärryillä.
Tallelokeroni avaimen. Haluan antaa sen sinulle.
-Jospa en halua avaintasi? -Ota se nyt!
-Mitä hittoa, Terry? -Ei mitään hittoa.
Ystävyytemme on sellainen, että voimme antaa avaimia.
Minulla ei ole avainta sinulle.
Ei se mitään. Minä vain...
Haluan antaa avaimeni sinulle. Otatko sen vastaan?
Selvä se.
Kiitos.
Terry. Terry?
Hei sitten. Kiitos soitosta, Lafayette.
Hitto vie.
-Onko kaikki hyvin, Arlene? -Ei ole.
Mikä hätänä, kulta?
Terry taitaa tappaa itsensä.
-Mitä? -Hän käyttäytyy oudosti.
Hän jätti Lafayettelle avaimen tallelokeroon, josta en tiedä mitään.
-Hidastetaan nyt. -Se johtuu siitä saakelin sodasta.
Vaikka aikaa kuluu kuinka, hän ei pääse demoneistaan.
-Itsemurhako? Jospa vain hätiköit? -Tunnen sen sisuskaluissani.
Naisen sisuskalut eivät erehdy koskaan.
Mitä oikein teen, Holly? Elämäni ei toimi ilman häntä.
Mitä jos...? Tiedän, mitä ajattelet vampyyreista.
Voin kokeilla mitä vain.
Mitä jos vampyyri pakottaisi hänet unohtamaan?
Hittolainen. Jestas!
Tietenkin, se ratkaisee kaiken. Kenelle soitamme?
-Jessicalleko? -Ei Jessicalle.
Mutta poikani ystävän isän mies Matt on vampyyri.
Hän on minulle palveluksen velkaa.
-Poikasi ystävän isän mies? -Niin. He ovat homoja.
-Sinä siis synnyit... -Vuonna 3532 eKr.
-Ja sinut luotiin... -3500 eKr.
En osaa laskea, mutta se kuulostaa pitkältä ajalta odottaa.
-Olet erityinen. -En niin erityinen.
Haluan kertoa jotakin.
Kadun monia tekemiäni asioita, mutten sinun odottamistasi.
-Miten luulit sen menevän? -Minkä?
Aioit ilmaantua mukanasi verellä allekirjoitettu sopimus-
-jonka nojalla teet minusta vampyyri- morsiamesi? Ihan sekopäistä.
Sopimus laadittiin 1700-luvulla.
Silloin järjestetyt avioliitot olivat itsestäänselvyyksiä.
Voimme mennä auringon noustua kotiisi repimään sopimuksen.
Repiminen ei muuta sitä, että laadit sen.
Tapoin Lilithin, koska halveksun sitä, miksi hän minut muutti.
Halveksun sitä tuskaa, jäytävää nälkää sisälläni.
Halveksun tekojani nälän takia.
Jos suostut omakseni, se kaikki on ohi.
Olisimme suljettu ympyrä.
Voisimme asua missä vain, mennä minne vain. Päivällä, yöllä.
Saisimme kaiken toisiltamme, tarvitsisimme vain toistemme verta.
Minun ei tarvitsisi satuttaa muita.
Ei olisi ketään muita, vain sinä ja minä.
Mutta olisin vampyyri.
Mr Northman.
Kukas nappasi pitkän ja vaalean trumpettikurjen?
-Olet kuollut, Northman. -Olen ollut jo tuhat vuotta.
Tarkoitan todellista kuolemaa, senkin viisastelija.
Mutta et tule saamaan nopeaa todellista kuolemaa.
Suututtaako, että tein tyttärestäsi tyttäreni?
Taidat olla periksiantamatonta tyyppiä. Et myönnä tappiotasi.
Täytyy kai näyttää se sinulle.
Vivian?
-Mitä haluat, Burrell? -Haluan tyttäreni takaisin.
Haluan, että tunnet saman mittaamattoman menetyksen.
Saat ymmärtää, miltä tuntuu menettää osa itsestään.
Sen piti olla toinen pitkä ja nätti blondi-
-mutta psykiatri pitää hänestä. Siskosi saa siis kelvata.
Pahoittelen, mutta näin on näreet. Ryhdy toimeen.
Uusi tappava kanta eräästä vihollisestanne.
Kutsumme sitä hepatiitti V:ksi.
Olemme toiveikkaita, että viruksemme leviää monin tavoin.
Suun kautta, emätin- ja anaaliyhdynnässä.
-Sekä vanhana kunnon pistoksena. -Ei!
Ei! Nora!
-Kyllä vain. -Ei!
Olet ensimmäinen isäntä. Pääsit osaksi historiaa.
No niin.
Nauti esityksestä.
Rakastan sinua, veli.
Rakastan sinua, sisko.
-Lilith. -Kiitos, arvon naiset.
-Jälkeläisesi on poissa. Ja Warlow. -Kuka tämän takana on?
Tyranni vei jälkeläisesi, blondi pelastuksemme.
Etsin vastauksia ja saan arvoituksia. Missä valkoinen huone on?
Elämä on arvoitus. Kuolema ei vastaa.
-Täydellistä! -Älä ota tuota äänensävyä.
-En pyytänyt tätä. -Todellakin pyysit.
Taistelit oikeudesta juoda vertani. Käyttäydyt, kuin olisin pakottanut.
Olet pettymys, William Compton.
Minäkö? Sinä tässä mokasit.
-Rohkenetko uhmata minua? -Mieti vähän, Lilith.
Valitsit väärän keijun ja kuolit virheesi vuoksi.
-Tämä kaikki on vastuullasi. -Ei. Kaikki on sinun vastuullasi.
Nyt on aika toimia.
Älä tule enää etsimään vastauksia luotani.
Sam.
-Olen valtavan kiitollinen. -Tarkoitin sanomaani.
-Älä vie häntä takaisin laumaasi. -Saat sanani.
Eikä se ole enää laumani. Emma on aina etusijalla.
Hyvä on. Tiedän ongelmistasi Lunan kanssa.
Hän halusi vain tytön parasta.
Uskon tekeväni niin antamalla hänet takaisin.
-Olet perhettä, minä en. -Mummi!
Voi, rakas Emma-kultani!
Minun oli ikävä sinua.
-Voinko ottaa sipulinaksuja? -Ei. Ei sipulinaksuja.
-Näetkö? Olin oikeassa. -Kiitos, Sam. Todella.
Tule tänne, Emma.
Pitäkää mummin kanssa huolta toisistanne.
Lupaatko sen?
Hyvä on.
Hei, kulta.
Näenkö sinua enää koskaan?
-Teidän pitäisi lähteä. -Hyvä on.
Olin tosissani naksujen suhteen.
Me avaamme, Terry.
-Hei, Matt. Tule sisään. -Mukava nähdä.
-Mrs Bellefleur, oletan. -Kyllä.
-Missä hän on? -Televisiota katsomassa.
Ole paikoillasi, hiljaa. Kuuntele.
Unohda menneisyyden tuska, joka vainoaa sinua. Ikiajoiksi.
Huonot valinnat ja katumus ovat kaikki poissa.
Poissako?
Tule vierelleni. Kerro, mitä haluat hänen unohtavan.
-Sano, ettei merijalkaväkeä ollut. -Merijalkaväkeä ei ollut.
-Sotaa ei ollut. -Sotaa ei ollut.
Hänen tarvitsee tietää vain, että hän on isä.
Tarvitsee tietää vain, että olet isä.
-Isäpuoli, aviomies. -Isäpuoli, aviomies.
-Sekä kokki. -Sekä kokki.
Heräät 10 sekunnin päästä, etkä muista, että olin täällä.
-Kiitos vielä, että hait pojat. -Ei se mitään. Ole varovainen ulkona.
Älä huoli. Camrya ei pysäytetä ikinä.
-Hei, kulta. -Hei.
-Mitä katsot? -Ties mitä. Tiedäthän.
Kaukosäädin katoaa ja kanava jää päälle.
-Tule istumaan syliini. -Totta kai.
Laskeuduin hissillä, aseistautuneena ja valmiudessa.
-Pysy paikoillasi. -Kiitos, tohtori.
Odotin pääseväni antamaan köniin niille vampyyrirunkkareille.
-Pahoittelen kielenkäyttöäni, Morris. -Anna mennä vain.
Olimme 60 metrin syvyydessä.
Hissin ovet avautuivat prameaan piilopaikkaan.
-Auktoriteetti, aivan. -Tiedätte sen.
Ensimmäinen näkemäni vampyyri oli söpö vastaanottovirkailija.
Mutta söpöydellä ei ollut väliä.
Ammuin sitä paholaisen sikiötä suoraan sydämeen.
Räjäytin hänet tuhannen päreiksi.
-Morris, sinun täytyy... -Sarah. Hyvä, että tulit.
Haluan sinun tapaavan Jason Stackhousen.
-Jason, tässä on Miss Newlin. -Tunnen hänet.
Televisiosta. Kaikki tuntevat hänet. Mukava tavata, Miss Newlin.
-Samoin, nuori mies. -Sano Jasoniksi.
Saisinko huoneen itselleni?
Kysyn tulokkaalta pari kysymystä ennen hyväksymistä.
-Hienoa. Tervetuloa mukaan. -Kiitos. Tulen kohta.
-Mitä oikein teet? -Otan pallisi puristusotteeseen.
Vien Jessican pois täältä. Jos kerrot, kuka olen-
-kerron kaiken meistä kahdesta.
Millainen Kristuksen huora olet.
Kuvernööri heittää sinut pihalle. Saat unohtaa tämän kaiken.
Tämä on melkoisen sairasta, joten sen täytyy olla keksintösi.
-Tuliko asia selväksi? -Tuli kyllä.
-Kultaseni. -Voitte mennä. Hänet on ruokittu.
Halusit kuulemma nähdä minut.
-Laita minut yleiselle osastolle. -Se on liian vaarallista.
En tiennytkään, että välität.
Tietenkin välitän.
Olen tyttäresi, mutta laitoit minut tänne.
Onko olosi muka parempi, kun olen eristyksessä?
Majoitustilat ovat paremmat. Täällä on turvallisempaa.
Olen kuollut, mutta olet yhä ylisuojeleva.
Et ole yleensä epäkunnioittava.
Et sinäkään yleensä ole tossun alla, mutta nyt käyttäydyt niin!
-Mitä, isä? -Rukoillaan, että sinut voi korjata.
Korjatako?
-Leikitkö nyt Jumalaa? -En. Kyse on tieteestä.
Ehkä Overlark voi käyttää tietojamme hyvään tarkoitukseen.
Tutkimustyömme voi ehkä parantaa sinut.
Parannatko kaikki vai pelkästään minut?
Ei enää suosintaa. Kohtele minua kuin muitakin kaltaisiani.
-He eivät ole kaltaisiasi. -Kyllä ovat.
Olet siitä yhtä suuressa vastuussa kuin luojanikin.
Ystäväni Tara on tuolla.
Hänen avullaan voisin ehkä ymmärtää asioita itsestäni.
Jos todella välität minusta-
-haluan pois eristyksestä.
-Merlotte. -Alcide.
-Missä Emma on? -Poissa. Annoin hänet Marthalle.
-Etkö halunnutkin sitä? -Et olisi saanut. He ovat laumaa.
Laumaako?
Kuuntele nyt itseäsi.
Olimme ystäviä. Ainakin luulin niin.
-Miten päädyimme tähän? -Tiedät kyllä.
Toit hänet ystävineen luoksemme. He halusivat paljastaa meidät.
En tehnyt sellaista! Eikä se kuulu asiaan.
-Ethän aio enää paljastaa häntä? -En todellakaan.
Ystävät kuolivat jo ja hän lupaa pysyä hiljaa.
Hänen lupauksillaan ei ole merkitystä.
Miten on, Alcide? Tapatko meidät vai et?
Sinä päätät. Mutta tämä loppuu nyt, en jaksa enää.
Lähtekää, molemmat.
Pysyvästi.
Häivytään täältä.
-Sam. -Niin?
Olet kuollut. Ymmärrätkö?
Jos laumani haistaa sinut Shreveportissa tai Bon Tempsissa-
-en suojele sinua heiltä.
Ymmärrän.
Kielsin sinua tulemasta.
Tekisit joko pahimman tai parhaimman päätöksesi. Halusin nähdä sen.
-Olen ylpeä sinusta, poika. -Miten vain.
Aika herätä, Mr Compton.
Louisiana ilmoitti kumppanuudesta Tru Bloodin valmistajayhtiön kanssa.
Vampyyrien ykkösvihollisena pidetty Burrell julkaisi tämän tiedotteen:
"Jatkan ulkonaliikkumiskieltoa raskain sydämin."
"Toivon tilanteen normalisoituvan, kun Tru Blood palaa myyntiin."
Tyrannilla on jälkeläiseni. Aika loppuu.
-Anna veri minulle. -Sitä ei jää tutkittavaksi!
Emme voi odottaa enää. Anna Warlow'n veri.
-Mene selliin. -Mitä?
-Vangitsetko minut kuin... -Kuin ihmisen? Kyllä.
Miltä se tuntuu?
Menen ulos kävelylle.
Mr Compton!
Oikein hienoa.
Mukavaa, että pääsitte. Hei, Jason.
Kutsuin sinut tänne, koska tämä voi aluksi olla rankkaa.
Sinuna miettisin kai, mihin oikein sotkeuduin-
-ja oliko tämä sittenkin erehdys.
Siksi päätin tehdä jotakin-
-jotta tuntisit itsesi ryhmän jäseneksi.
Tervetuloa kopulaatiotutkimukseen.
Mitä "kopulaatio" merkitsee?
Panemista. Tiedäthän, mitä se on?
Tutkimme vampyyrien keskinäisiä suhteita, heidän sukuviettiään.
Stimulaatiota, himoa, sairauksien tarttumista sukupuoliteitse.
Paneskelun katsominen on osa työtämme.
Katson toki mielelläni muiden paneskelua.
-Mutta eikö siihen tarvita kaksi? -Se ei ole ongelma.
Tyttö.
Jopas. Hän onkin hyvännäköinen.
-Kuka olet? -Nimeni on James.
Tiedätkö, mitä teemme täällä?
He haluavat meidän panevan.
Ketkä haluavat?
-En tunne sinua. -He eivät välitä siitä.
Ei hätää. En tee mitään.
-Kohdevalo. -Selvä, sir.
-Olen vampyyri, en raiskaaja! -Kiitos.
-Anna lisää valoa. -Selvä.
-James? -Niin?
Tehdään se.
-Teemme sen. Saatte esityksen. -Älä.
Hoidetaan se, jotta...
Tunnun neitsyeltä, mutten ole.
Ei missään nimessä.
Olet kaunis ihminen etkä ansaitse tätä.
En ole ihminen. Ja ansaitsen tämän.
-Haistakaa! -Lisää valoa.
Vielä. Ja vielä.
Viekää tyttö pois.
Peräänny!
Nimeni on Jessica.
-Kiitos, että vaihdoit tuon. -Eipä kestä.
Nelospöytä on tosi töykeä.
-Älä, vien sen pihalle. -Kiitos, kulta.
-Avioliitossa ennakoidaan tarpeita. -Lopulta sain sinut koulutettua.
-Miten menee? Onko kaikki hyvin? -Selitän myöhemmin, mutta on.
Kiitos. Pelastit eilen soitollasi enemmän kuin yhden hengen.
Eipä kestä, ämmä.
Hei.
Hei, Big John. Vien tämän.
-Olet hyvä mies, Terry Bellefleur. -Tunnistat kaltaisesi.
Mitä hittoa tuo oli?
Terry! Voi ei!
-Mitä tapahtui? -Älä mene sinne.
Onko se Terry? Haluan nähdä hänet.
Minun täytyy nähdä hänet. Päästä!
-Mitä täällä tapahtui? -Perääntykää. Käskin perääntymään!
Voi, Terry. Ei.
Anna minun olla kahden hänen kanssaan, Big John.
Tule tänne, kulta.
-Arlene. -Hys, kultaseni.
Anna kun pitelen sinua.
Ei hätää. Katso minua.
Ajattele kaikkea iloa elämässäsi.
Perhettäsi, meitä, lapsiamme.
Kaunista poikalasta, jonka toimme maailmaan.
Kun Mikey oli vielä mahassani, muistatko-
-mitä lauloit hänelle iltaisin?
Hys lapsoseni, rauhassa vaan
Isä sinulle linnun ostaa
Jos lintusi ei laulakaan
Isältä timanttisormuksen saat
Jos sormus onkin messinkiä...
Voi Luoja!
No niin. Voi Luoja.
"Maata mentyä on unesi makea. Pääset peljästymästä äkkikauhistuksia"-
-"ja turmiota, joka jumalattomat yllättää."
"Sillä sinä saat luottaa Herraan, hän varjelee jalkasi joutumasta kiinni."
Saimme vieraan.
-Voinko auttaa? -Kysyn jotain kuvernööriltä.
-Oletteko sopinut tapaamisesta? -En ole.
-Vampyyri! -Tulta!
Tuli seis!
Ampukaa!
-Kuvernööri. -Miten teet tämän päiväsaikaan?
Kerro huoneesta, jossa vampyyrit kohtaavat valon.
-En tiedä, mistä puhut. -Kyllä tiedät.
Tyttäreni on siellä.
-Painu helvettiin. -Minäkö?
Minunkin tyttäreni on poissa. Yksi teistä vei hänet.
Willa on syyni elää, joten antaa olla!
Voin olla aatteen marttyyri.
-Minkä aatteen? -Sinun lajisi tuhoamisen.
Niin ei tule tapahtumaan.
Irrotetun pään tilalle kasvaa uusi.
Revin senkin pään irti!
Nora. Sinun täytyy olla vahva.
-Hyvä on. -Ole vahva.
En pelkää. Pääsen Godricin luo.
Saan taas katsoa hänen sinisiin silmiinsä.
Riittää. Vien sinut pois täältä.
Hän käy hermoilleni.
-Voi Luoja, minä... -Oletko kunnossa?
-En tiedä. Voin pahoin. -Eric kutsuu sinua.
-Mitä? -Muistatko, kun Pam kutsui minua?
Sinun täytyy mennä, kultaseni.
Kuuntele. Lumoamisen perusteet.
-Mutta piilolinssit... -Revi ne pois ja jatka.
Anteeksi, vartija. Voimmeko puhua kahden kesken?
Mahtavaa.
Oikein hyvä, lapsukainen. Ei.
Takin täytyy pysyä puhtaana. Riisu se ja revi sitten käsi irti.
Kiitoksia.
-En tiedä, jaksanko kauan. -En anna sinun pysähtyä.
-Veli. -Lähdemme heti, kun Pam löytyy.
-Iltaa. -Iltaa.
-Ja Tara. Sekä Jessica. -Niin kai sitten.
Odottakaa täällä.
Yleisen osaston erä ei ole vielä valmis.
-Onhan se saastutettua? -Taatusti.
-Pari minuuttia vielä. -Selvä. Hieno homma!
Minä odottelen.
Helkkari.
Pahinta keijuna olossa on tietää, mitä ihmiset ajattelevat minusta.
-Siksi olin 5 000 vuotta yksin. -Kaupunki on yhtä mieltä minusta.
-Haluatko arvata mitä? -En.
Minua sanotaan vaarahuoraksi.
-He ovat väärässä. -Niinkö? Ehkä he ovat oikeassa.
Minulla on tunteita sinua kohtaan, joille en voi mitään.
Ensimmäisellä kerralla sivuuttaisin asian-
-mutta alan toistaa samaa kuviota. Joten...
Ehkä minun on aika hyväksyä se.
Mitä oikein teet?
Laitan köysiisi lisää valoa.
Mitä oikein teet?
Olen ehkä huora, mutten typerä.
Sinun täytyy ruokailla.
Suomennos: Anu Miettinen www.O P E N S U B T I T L E S.org www.sdimedia.com